- Hei, jeg er Zoe. - Hallo, hyggelig.
Kom inn.
Som dere ser er det lite. Kanskje ikke det ideelle stedet for en ny familie.
Men la oss ta en titt.
Ikke nok skapplass.
Bare ett bad. Hagen leder rett ut i skogen.
Hvem vet hvilke ville dyr som lurer der.
Man vet aldri. Ta en av Larrys brosjyrer i tilfelle.
Det var hyggelig. Takk så mye for deres tid. Ha det. Kjør forsiktig.
Skitt.
- Skal du ha på deg det? - Dette eller en gallakjole.
- Hvordan kunne Larry gi deg ferie? - Jeg sa opp.
Jeg vil ikke ende som pappa. Det fins mer enn jobb.
- Klikket han da du fortalte det? - Jeg har ikke sagt noe ennå.
- Yo, yo. - Drake.
Phil, hva skjer? Ingen dårlig dag for en vandring.
- Blir det fem i dag? - Fire, herr Bernstein har influensa.
Så leit.
- Hvorfor er du omkledd? - Sett deg. Vi må prate.
- Hva er det? - Drake...
Jeg liker deg. Du er en suveren guide.
Jeg kan bare ikke beholde deg.
- Tøyser du? - Jeg burde sjekket deg før.
Det er vanligvis en formalitet. Jeg visste ikke at du var dømt.
Jeg kan ikke beholde deg med dette.
Hvordan vet du at dette engang er jeg? Jeg er ikke den eneste Drake Jacobs.
- Jeg er lei for det, Drake. - Phil, kom an.
Jeg forstår hva du mener. Men det er ikke meg.
Jeg tar denne turen først og siden løser vi det.
Jeg kan ikke. Jeg vil at du tar med deg alle sakene. Jeg tar turen.
- Kom an! - Ikke gjør det verre enn det er.
- Jeg ber deg om ikke å gjøre det. - Drake...
Mamma ligger på sykehus. Hun har kreft. Jeg er alt hun har.
Jeg trenger jobben.
Jeg trenger satellittelefon og første-hjelpen-kassen før du går.
Vet du hva...? Dra til helvete.
Dra til helvete... Legg ned telefonen.
- Jøss. - Ikke rør meg!
- Ut med deg! - Ro deg ned! Ikke rør meg!
Faen.
Jeg har en gave. Det er ikke noe spesielt.
Tenk at du har kjøpt en gave til meg.
- Du vil elske den. - Jaså? Hva har du i vesken?
- Pepperspray? - Du kjenner ikke de folkene.
- Hva om du er den eneste jenta. - Jeg blir antagelig den eneste jenta.
Hvor mange kvinner vil vandre i Appalachene i 10 dager?
Ingen.
Dan. Jeg skal med på 10-dagersvandringen.
Vandringen er avlyst. Du kan få tilbake pengene, eller booke om.
Jeg har flydd fra San Francisco for dette.
- Jeg flyr ikke bare hjem. - Beklager, det er avlyst.
Phil bekreftet forrige uke. Han kan sikkert ordne opp dette.
- Sa du 10-dagersturen? - Ja.
- Ja, den er fremdeles aktuell. - Så det er i orden?
Jeg er Brian. Min bror Sam. Vi skal med på vandringen.
- Kall meg Cheese. - Dan.
Jeg er Drake. Jeg er deres guide.
Jeg leder turen og passer på at det ikke skjer dere noe.
Vent litt, karer. Stopp der.
Håper dere har med sko og regntøy. Dere kan ikke låne av meg.
Vi sikter på å gå 16 km per dag. Vi får se hvordan dere klarer det.
Jeg vil ikke at noen faller etter. Da ødelegger du timeplanen.
Det er en farefull vandring. Dere må holde øynene åpne.
Vi er langt fra sivilisasjonen.
Dere må følge ordrer, holde takten og ikke gjøre noe dumt.
- Hva? - Det sto noe om førstehjelp?
Holder dere dere til det, så får vi en fin vandring.
Hei!
- Skal hun med oss? - En jente?
Hei, jeg er Zoe. Er dette vandringen?
- Du er sent ute. - Ja, vi kjørte oss vill. Her.
- Barbie, ryggsekken din. - Å, takk.
Vi setter i gang. Vi har lang vei å gå før vi slår leir.
Har du med alt? Kanskje du skulle tatt med TV?
- Jeg tok med en bærbar. - Selvsagt. Vent litt.
Hva er det med deg?
Det er dyre greier.
Du kommer til å takke meg når vi er oppe i fjellene.
Vil du virkelig bære på det i 14 mil?
- Det var derfor jeg kjøpte det. - Kom an.
Det er faktisk bedre.
- Er du ok? - Ja.
Sånn er det når man har sittet foran en datamaskin i 20 år.
Nå tar du iallfall en pause fra det. Bare jobb og ikke noe gøy, hva?
Jeg trodde det var det kona Mi ville.
Penger, fint hus, To BMW-er. Hun forlot meg for yoga-instruktøren.
Namaste! Jeg gjorde alt for henne og hun bare dreit i det.
Kom igjen nå! Kom an.
Moro.
- Jeg trodde du skulle ombestemme deg. - Hvorfor?
- Forrige gangen virket du oppbrakt. - Det var pappas begravelse.
- Hvordan går det med eksamen? - Jeg klarte den.
Bra. Jeg ville så gjerne bli ferdig med high school.
College er så mye bedre.
Jeg tror jeg skipper det. Jeg har ikke karakterene og mamma har ikke pengene.
- Jeg hadde tenkt å få en jobb. - Det er ikke noe galt med det.
Utdannelsen min har ikke gitt meg det døyt.
Hva faen er det?
- Hva er det? - Det ser ikke bra ut.
- Hva gjør du, Cheese? - Cheese!
Dette var ingen god ide.
Unnskyld meg.
- Jøss, hva skjedde? - Det ser ut som et bjørneangrep.
Slapp av, skogvokterne er på vei.
Drake... Drake!
- Kom an. Vi må fortsette. - Men hun, da? Skal vi ikke gjøre noe?
Det er fælt, men hjelp er på vei. Vi fortsetter.
Jeg er enig med Drake. Vi drar herfra.
Hei, er ikke det hovedstien?
Dere har betalt for en guide, hva? Hvis dere går den, trenger dere ikke meg.
Vi går ved siden av ruta. Kom nå.
- Bjørnen, da? - Bjørnen går ikke løs på fem.
- Forsiktig. Våte sko ødelegger dagen din. - Gå sakte, så går det bra.
Unnskyld.
Det blir ti lange dager.
Denne veien. Hold følge.
Gå foran. Jeg tar dere igjen.
Bare gå.
Hallo?
Folkens!
Hallo?
Folkens!
Folkens, vent.
Dere vil få se ting som de på hovedstien aldri får se.
Det blir vakkert.
- Er du ok, Dan? - Ja, ingen problemer.
Ok, vi hviler en stund.
Det er første gang jeg ikke har Internett eller en mobil som virker.
Regjeringen vil at man skal være koblet opp-
- så at de kan kontrollere deg. Det er svindel.
Jeg syns det er et godt liv.
Jaså? Har du lest nyhetene? Det står overalt.
Overvåkningsdroner, NSA samler informasjon, spionsatellitter.
De tar rettighetene våre og integriteten vår og ingen bryr seg.
Det er ganske skremmende.
Dette var cherokeenes land. Det var hellig grunn.
Inntrengere ble drept med en gang.
Nunaheene, eller de udødelige ble sagt å bo fjellene.
De var vokterne, spirituelle guider. Og de hjalp cherokeene.
Da cherokeene ble fordrevet, dro nunaheene og etterlot et tomrom.
- Hva skjedde? - Skyggefolket kom og hjemsøkte fjellene.
- Den hvite mannens forbannelse. - Han prøver bare å skremme dere.
Skrøner, spøkelseshistorier.
- Jeg syns det er fascinerende. - Jeg forteller bare om legenden.
Det er trist, det vi gjorde mot dem.
Cherokeene, altså.
Det var sykdommer som drepte de fleste. Sånt de ikke var immune mot.
Det er sant.
Jeg tørner inn. Vi har en travel dag i morgen.
- Dere burde gjøre det samme. - God natt, Drake.
- Hva gjør du? - Ikke noe. Jeg slår lens.
- Er det gress? - Nei, ikke tale om.
Jeg kjenner lukta. Jeg bryr meg ikke. Kan jeg få røyke litt?
- Alvorlig talt? - Ja. Jeg røykte hele tiden på college.
Jeg spilte gitar i et metalband.
Det var selvsagt lenge siden. Kom igjen, da...
- Det var sterkt. - Det er bra gress. Vær forsiktig.
Nei, det er bra.
- Hva var det? Hørte du? - Jeg vet ikke. Kanskje.
Faen, Drake. Jeg dreit nesten i buksa.
- Hva gjør dere her ute? - Ingenting...
Vi pisset.
- Sammen? - Liksom.
Kom. Dere skal ikke forlate leirområdet. Det kan være farlig her ute i mørket.
Sjo! Bort herfra!
- Hva var det? - En bjørn. Han var ute etter maten.
- Er den borte? Er vi trygge? - Den stakk. Den var ute etter maten.
Hvem lot maten ligge ute? Jeg sa at alt skulle henges opp i treet.
Jeg er lei for det, Drake. Det var ikke meningen.
Rydd opp før bjørnen kommer tilbake.
Jeg er lei for i natt. Jeg ble sulten og glemte å legge vekk maten.
- Matnoie. - Dere må være fokusert.
Dette er ingen vits. Naturen tilgir ikke.
Jeg skal gjøre en riktig fjellmann av deg, Dan. Det lover jeg.
Vi burde kanskje ha klengenavn.
Jeg leser Just passin Thru", der har alle klengenavn.
- Ok, ditt blir Snickers. - Herlig.
Nei, ikke noe sånt. Mer som Wandering Wolf, noe kult.
- Hva blir sagt om Wolf Down Snickers? - Hva kommer Cheese fra?
Pappa kalte meg det, for jeg spiste bare ost.
En gang spiste jeg en hel ost. Jeg var stappmett i en uke.
- Jeg har vært der... Det er ikke bra. - Skremmende.
Det var ganske underlig å treffe Sam første gangen.
Det var i pappas begravelse.
Ingen visste noe om at han hadde et annet liv.
Jeg var enebarn før det.
Helt galt. Er du sint på ham... faren din?
Nei, ikke egentlig. Han er borte og jeg har en bror nå. Det er ganske kult.
Jeg tenkte at det ville være bra å gjøre noe sammen.
Det er bra at du tar deg tid til det. Faren min... jobbet alltid.
Så fikk han et hjerteattakk. Jeg ville gjøre dette for hans skyld.
Og for min skyld. Jeg tenkte:
"Jeg vil ikke bli sånn. Jeg vil ikke angre at jeg ikke gjorde noe."
- Jeg vet hva du mener. - Det tok to år å våge å gjøre det alene.
Du er faktisk ikke alene.
- Er dette rett vei? - Drake?
- Hva er det?
- Er vi vill? - Nei, det er vi ikke.
- Hvor er stien? - Ja, hvor skal vi?
- Jeg har en GPS. - Det er 750 m igjen. Ta det rolig.
- Det virker ikke rett. - Hvordan vet du det? Har du vært her før?
- Du vil kanskje ta ledelsen? - Hold opp, Jake. Nå går vi.
Ifølge legenden kalte cherokeene dette for Strawberry Field.
På våren før gresset vokste var det fullt av markjordbær her.
- Fins det slanger her? - Ja, absolutt.
- Virkelig? - Bare se hvor du trår.
Kom an.
- Ta en titt på dette. - Det er en indianergrav. La den være.
Hva sa jeg nettopp?
- Hva gjør du? - Som villmarksguide burde man vite...
...at granater, rubiner og smaragder har blitt funnet i dette området.
- Jeg trodde du var en datanerd. - Jeg har en eksamen i geologi også.
Jeg tenkte jeg skulle finne kalksmaragder på turen.
- Sjekk denne. - Det er et indianersmykke. La det være.
Nei, det er det ikke. Den virker som en skarabé.
- Den har inskripsjoner. Se. - Legg den tilbake, sa jeg.
Forstyrr ikke den åndelige hvileplassen. Jeg vil ikke ha noe ulykke.
Kom nå. Vi tar igjen de andre.
Jeg kommer.
Jeg føler at han aldri har vært her før. Han later som om han kjenner seg igjen.
- Jeg vet ikke. Jeg stoler på ham. - Jeg aner ikke hvor vi er...
...og hvor vi er på vei.
Jeg skal ikke la noe skje deg, hvis det får deg til å føle deg bedre.
- Det kommer til å gå bra. - Ok.
Drake... Drake. Når er vi framme ved Klingsman's Dome?
Hva? Dere vil ikke dit. Det kryr av turister der.
Pappa sa at det var stiens vakreste sted.
- Det er ikke dit vi er på vei. - Det er derfor jeg ble med.
Du trenger ikke dette lekekartet. Det er en spøk.
- Hva gjør du? - Du skal få se mange fine ting.
Bank, bank.
- Er du ok? - Han gjør meg så forbannet.
Det handler ikke om kartet.
Det er det stedet pappa ville besøke, men aldri kom til.
Kom tilbake til leirbålet.
Nei... jeg går og legger meg.
Brian?
Drake?
Dette er ikke morsomt, folkens!
Drake! Drake!
Drake!
- Det er en død prærieulv. Kom an. - Hva vil gjøre noe sånt?
- Hvor er øynene? - Naturen er merkelig.
Jeg så en gang en kalv med to hoder.
Hvem kan forklare noe sånt? Kom an, Zoe.
Hevnen er søt. Gi meg fem.
Jeg henter et håndkle.
- Hvor er Drake? - Han var akkurat her.
Ryggsekken hans er borte.
Drake!
Jeg går og leter.
- Du... må du gjøre alt hun gjør? - Hva?
Drake!
Hallo?
Hva gjør du?
Jeg skulle bare...
- Vi visste ikke hvor du var. - Nå vet dere det.
Jeg... Vi...
Dan ville ta et gruppebilde.
- Var du redd for at jeg forlot dere? - Nei.
Selvsagt ikke.
Folkens, en leirplass. Det er godt tegn. Vi må være nær stien.
- Hallo? Er det noen her? - Bank, bank.
Det ser ut som de sikret alt før de dro.
- De kan være ute på en dagstur. - Jeg tror ikke de har forlatt leiren.
Vi slår leir her. Det er bra med andre vandrere som selskap.
- Vi går videre. - Jeg er enig med Zoe. Jeg er utslitt.
Alle som vil bli her, opp med hånden.
Ok, ålreit.
Hvorfor skulle noen etterlate alle greiene her ute?
De har kanskje gått seg vill. Eller så tok en bjørn dem.
Ikke snakk sånn. Det gir uflaks.
Jeg har det ikke bra. Jeg går og legger meg.
- Hva er det? - Vet ikke. Jeg har en fæl hodepine.
Vent litt. Jeg har noe her.
- Hva er det? - Prøv disse.
Ja, det er ok. Jeg trenger bare å hvile litt.
- God natt. - God natt.
Pappa?
Cheese, gå og vekk Brian. Vi må vekk herfra.
Så rart. Jeg får ikke signal.
De GPS-enhetene er svindel. De bruker dem for å spore en.
Du trenger et kompass.
- Det er noe galt med Brian. - Hva er det?
- Han ser virkelig syk ut. - Faen.
- La ham være. - Jeg prøver bare å hjelpe.
- Ikke gjør det. - Hvordan er det med deg, Brian?
- Jøss. - Hva er det med ham?
Brian...
- Kan noen si hva som er galt? - Drake, han må ha legehjelp... nå!
- Det fins ingen leger her. - Han er virkelig syk.
- Hva skal vi gjøre? - Rolig. Vi får se på mulighetene.
- Han må til en lege. - Vi er tre dager unna sivilisasjonen.
Hør her. Jeg henter hjelp. Dere blir her. Dere klarer dere.
Hva gjør du?
- Hva leter du etter? - Hva tror du?
- Hva er dette? - Injeksjoner.
Etikettene har falt av.
Se på den.
- Geigerteller. Trenger campere sånt? - Dette er ikke campere.
Det er noen på oppdrag.
Jeg vil ikke prate om det mer. Dere blir her.
Vent! Du har en telefon. Jeg så det.
- Du har en satellittelefon i ryggsekken. - Hva snakker du om?
- Gi meg den. - Den virker ikke, sa jeg.
- Dumme merr. - Gi meg den!
La henne være, Drake!
Drake!
Slipp meg ut, øynene mine svir!
- Jeg får ingen dekning. Hva gjør vi? - Jeg sa at den ikke virker.
- Tror du at jeg blir blind? - Selvsagt ikke.
Hva skulle jeg gjort? Latt ham knuse skallen på deg?
Fant dette i Drakes veske.
RULLEBLAD, MICHIGAN
- Herregud, han er dømt for drap. - Har han drept noen?
- Kom an, vær så snill! - Få ham til å tie!
Du må skylle øynene med vann.
Skyll det ut.
Noen må gå etter hjelp, ellers dør Brian.
Zoe.
- Noen hell med telefonen? - Ikke så langt.
Vi må hente hjelp.
Jeg går. Du blir hos Brian.
- Drake, da? - Hold ham bundet. Han klarer seg.
Hvor skal du? Skal du bare gå gjennom skogen og lete etter sivilisasjonen?
Uten kart, ingen GPS? Du kommer ikke til å overleve.
Jeg er den eneste som kjenner til fjellene.
Kom igjen, da!
Sett ham fri.
Drake! Noe skjedde med oss, hva?
Natten etter Strawberry Field...
Jeg husker det...
- Det var ingen drøm, hva? - Nei.
Det var ikke det.
Jeg tror ikke noen andre husker det.
Jeg ville ikke at dere skulle få panikk.
- Hva er det som skjer? - Aner ikke!
Jeg vet ikke.
Hvem har laget den?
Det ser ikke ut som cherokeene.
Jeg har hørt om dette stedet.
Phil kalte det Beacon Point.
Jeg trodde ikke det eksisterte.
- Går det bra? - Jeg er en sånn idiot.
Jeg ville bare henge med broren min.
Han klarer seg. De kommer med hjelp.
Faen, Cheese. Jeg løfter ham ut med helikopter, hvis jeg må.
Jeg har aldri flydd helikopter.
Se på denne. Det er granat.
- Virkelig? Er den verd noe? - Trolig ikke. Den er så liten.
Men man vet aldri når man kanskje finner en rubin eller en smaragd.
Se på denne da.
Det er ikke indianere, det kan jeg se. Det er en form for skarabé.
Hold den opp og se. Det er noe inni den.
Det ser ut som en ledning.
Hallo?
Hvor er vi?
Helvete!
Hvor er ryggsekken min? Jeg hadde all maten vår i den.
- Vi må finne den. - Jeg føler meg helt borte.
Hodet mitt.
Stans. Hørte du?
Det er folk der.
Zoe?
Herregud, vi har gått i sirkel. Sirkel!
- Brian? - Hei.
- Herregud, er du ok? - Ta det rolig. Jeg har det bedre.
- Vi må tilbake til hovedstien - Jeg vil ikke være her lenger.
Jeg må tilbake... Jeg etterlot ryggsekken min.
- Jeg kjøper en ny til deg. - Jeg trenger sakene mine.
- Nei, vi må vekk herfra. - Det er pappa.
Jeg har asken hans. Jeg skulle spre den ved Klingman's Dome.
Jeg må tilbake.
- Jeg blir med deg. - Jeg også.
- Jeg tror det ikke. - Slipp meg fri.
Du kan ikke forlate meg her.
Ok.
Stikk. Vi trenger deg ikke.
Jeg orker ikke mer.
Jeg må hvile.
- Er du ok, Sam? - Ja. Skjær meg ned.
Ok, hold ut.
Herregud, Dan.
Det er ikke din feil.
Zoe...
Hva er det?
Kom an, beveg dere.
Brian!
Han må vekk herfra.
Brian?
Brian... Det er ingen fare. Ro deg ned.
Zoe... Våkn opp, Zoe.
Hvor er Brian?
Hva?
Brian!
Brian?
Cheese!
Det er din feil. Vi hadde vært reddet nå, hvis vi ikke hadde fulgt deg.
Du visste at det var farlig her-
- men du skulle likevel hit... for din døde pappas skyld,
Jeg hadde en bror.
Han er død på grunn av deg.
- Cheese! - Hold deg unna meg.
Unnskyld. Jeg kommer tilbake. Jeg lover.
Drake...
Hva holder du på med?
Der inne.
Hva er det?
Gå inn... og ta en titt.
Hva skal du gjøre?
Hva?
Se på meg. Hva kan jeg gjøre?
Gjør akkurat hva du vil. Men du...
- ...finner kanskje det du leter etter. - Hold deg unna meg.
- Jeg vil bare hjelpe til. - Jeg mener det.
Gå inn og se.
Du går først.
Det er ikke noe du kan gjøre mot meg, Barbie.
Jeg er død alt.
Helt sykt, hva?
- Hva er det for noe? - Jeg trodde først det var en gullgruve.
Nå er jeg ikke så sikker.
Alle sakene er her. Campingutstyret.
Hvem har gjort dette?
Det vet du.
Se her.
Denne fantes ved leiren.
Forstår du ikke? Det var ingen ulykke.
De så hver bevegelse vi gjorde. Forstår du ikke?
De har vært her i generasjoner. Bevoktet oss, studert oss.
De ser alt vi ser.
Alt vi gjør, hvor vi går, hvordan vi lever. De ser alt.
Se.
Å, herregud.
- Hvordan det? - Øynene våre.
De bruker dem som kameraer for å spionere på oss.
Du vet at det er sant. Du var der.
Husker du?
Ja.
Vi ble syke. Det skulle ikke skje.
- Du og Cheese ble ikke syke. Hvorfor? - Jeg vet ikke.
- Får jeg se på øynene dine? - Nei.
- Hold deg unna meg. - Jeg kjenner dem inni meg.
Jeg vil ikke la dem gjøre dette mot meg!
Nei, Drake!
Cheese!
- Herregud, som du skremte meg. - Vi lurte på om du kom tilbake.
- Er det ditt telt? - Nei, det er min venns.
Han er omtrent 17 år. Har dere sett ham?
Nei, vi har ikke sett noen. Vi så teltet i går da vi kom hit.
Vi har slått leir der. Du kan henge med oss mens du venter.
Takk.
- Vet dere hvor hovedstien går? - Ja, noen hundre meter den veien.
- Ok, takk. - Klingman's Dome er 5 km langs stien.
APPALACH-STIEN